Du vækkede mig ikke.
Du sov.
Gider du ikke spise morgenmad med mig?
Jeg har kogt et æg til dig. Se?
Jeg havde nok ikke kogt et æg til dig...
hvis jeg ikke ville være sammen med dig. Hm, the eller kaffe?
Bliver nogen kvinde nogensinde længe nok...
til at opdage hvad fanden der foregår i dit hoved?
Hvad skal du i aften?
Jeg skal være sammen med min datter.
Din datter?
Hende har du været meget tavs omkring.
Har jeg?
Hun har jo været udenlands i et år.
Sagde du the?
Jeg går nu.
Hyg dig med din datter.
Billetter, tak.
Billetter. Undskyld.
Billetter.
Billetter, tak.
Åh.
Hey. Hey du.
Dine fødder. Dine fødder.
Hey, knægt.
Op.
Rolig nu.
Sådan. Hvor bor du?
Det er lige deroppe. Jeg klarer mig nu. Tak.
Farvel.
Pas på dig selv.
Jeg er bekymret for ham. Han ser forfærdelig ud.
Drengen siger han ikke har brug for en læge.
- Det har han. - Jeg har ikke brug for en læge.
- Godt, så. - Peter.
Vi skal ikke til at diskutere om dette.
Mind mig lige om. Hvor gammel er du, nu?
Michael er 15.
Det er skarlagensfeber.
Han skal blive i sengen i flere måneder, mindst.
Fuldstændig isolation.
Emily, flyt dig. Han smitter.
Emily.
Hvordan har du det?
Bedre.
Jeg glemte at fortælle...
...den dag jeg blev syg, hjalp en kvinde mig.
Hjalp hun dig?
Ja. Hun hjalp mig hjem.
Har du hendes adresse?
- Hallo? - Ja?
Jeg har en bukét blomster til dig for at sige tak.
Stil den derovre i håndvasken.
Jeg ville være kommet før, men jeg har været sengeliggende i 3 måneder.
- Du har det bedre nu? - Ja. Tak.
- Har du altid været svag?
Nej, nej. Jeg har aldrig været syg før.
Det er ufattelig kedeligt. Der er intet at lave.
Jeg gad ikke engang at læse.
Men, tak igen.
Vent.
Vi kan følges. Jeg skal på arbejde.
Vent i gangen mens jeg skifter tøj.
Der er to spande mere nedenunder.
Du kan fylde dem og komme op med dem.
Du ser ynkelig ud. Helt ærlig, knægt.
Sådan kan du ikke gå hjem.
Tag dit tøj af. Jeg laver et bad til dig.
Går du altid i bad med bukser på?
Bare rolig. Jeg kigger ikke.
Jeg henter et håndklæde.
Så det er derfor du kom tilbage.
Du er så smuk.
Hvad snakker du om?
Se på mig, knægt.
Hm. Hm.
Rolig.
Rolig...
Shh.
Du har ubelejliget din mor.
Hvor tit skal jeg sige det? Jeg har undskyldt.
- Du gjorde hende bange. - Jeg for vild, det er alt.
Det var derfor jeg var forsinket. Må jeg tage noget mere?
Hvordan kan man fare vildt i sin egen hjemby?
Jeg troede jeg var på vej mod slottet.
Men jeg endte i idrætsparken.
- I modsat retning. - Det kommer ikke dig ved.
- Han lyver. - Han lyver ikke.
Michael lyver aldrig.
Jeg har besluttet at jeg vil i skole imorgen.
- Lægen sagde du skulle vente 3 uger.
Jeg starter alligevel.
Peter?
- Hey. - Ååh.
Sådan?
Ja.
Nej, langsommere.
Ah.
Det er godt.
Gør det igen.
Mm...
Åh.
Hvad hedder du?
- Hvad? - Dit navn.
- Hvorfor vil du vide det? - Jeg har været her tre gange.
Jeg vil vide hvad du hedder. Er der noget galt i det?
Nej, knægt.
Der er intet galt i det.
- Jeg hedder Hanna. - Du se mistænksom ud.
- Hvad er dit, knægt? - Michael.
Michael. Hmm.
Så jeg er sammen med en Michael.
Hanna.
Idéen om hemmeligholdelse...
er central for vestlig literatur.
Man kan sige at hele idéen bag karakter...
er defineret af folk...
der bærer specifik information,
som de, af diverse årsager,
nogle gange perverse, nogle gange noble,
er fast besluttede på ikke at afsløre.
Du fortæller mig aldrig hvad du lærer.
Lærer?
I skolen.
- Lærer du sprog? - Ja.
- Hvilke sprog? - Latin.
Sig noget på Latin.
Det er Horace.
Det er skønt.
Vil du have noget græsk?
Det er smukt.
Hvordan ved du det?
Hvordan ved du det,
når du ikke aner hvad det betyder?
Hvad laver du i tysk?
Jeg læser et skuespil.
Af en forfatter der hedder Gotthold
Ephraim Lessing. Har du hørt om ham?
Stykket hedder Emilia Galotti.
Du må gerne læse det.
Jeg vil hellere lytte til dig.
Okay.
'Akt Et. Scene Et.
Lokation: en af prinsens kamre.
Prinsen...'
Jeg du'r ikke til det her.
Fortsæt.
'Klager, klager og bare klager.
For guds skyld,
er der andet tilbage end arbejde?
Tænk sig at folk faktisk misunder os.'
Du er god til det, er du ikke?
God til hvad?
At læse.
Det er sjovt.
Jeg troede ikke jeg var god til noget.
Whoa.
Hvad laver du? Hvad foregår der?
Hvorfor opførte du dig som om du ikke kendte mig?
Du ville ikke kendes ved mig du kunne...
se at jeg var i den første vogn.
- Så hvorfor sad du i den anden?
Hvad tror du jeg gjorde?
- Hvorfor tror du jeg var der?
Hvordan skulle jeg vide det?
Jeg har været på arbejde. Jeg trænger til et bad.
Jeg vil gerne være alene.
Gå, tak.
Jeg... jeg ville ikke gøre dig vred.
Du har ikke evnen til at gøre mig vred.
Du er for ligegyldig til at gøre mig vred.
Hvad skal jeg sige.
Jeg har aldrig været sammen med en kvinde før.
Vi har været sammen i fire uger,
og jeg kan ikke leve uden dig.
Det kan jeg ikke.
Selv tanken slår mig ihjel.
Jeg sad i den anden vogn...
fordi jeg troede du måske vile kysse mig.
Knægt, troede du vi kunne elske på et tog?
Mente du det du sagde?
AT jeg er ligegyldig for dig?
Tilgiver du mig?
Elsker du mig?
- Har du en bog? - Ja.
Jeg tog én med mig imorges.
- Hvilken? - Homers, The Odyssey.
Det er mine lektier.
Vi ændrer lige hvordan tingene sker.
Læs for mig først, knægt. Så elsker vi.
- Homers The Odyssey. - Hvad er en odyssey?
En rejse. Han begiver sig ud på en rejse.
Godt.
'Sing to me of the man, Muse The man of twists and turns
Driven time and again off course
Once he had plundered...
- The hallowed heights of Troy'
Kom her.
'He pressed her hand to his lips.
She was dead.
Past all help, or need of it.'
'I poked into the place a...
ways, encountered a little open patch...
as big as a bedroom, all hung around with vines,
and found a man lying there asleep.
And, by jings, it was my old Jim.
'When you landed,
I reckoned I could catch up with you...
on the land without having to shout...
at you. But when I see that house.
I begin to go slow.''
'Lady Chatterley...
felt his naked flesh against her...
as he came into her.
For a moment, he was still inside her...'
Det er vammelt.
Hvor har du det fra?
- Jeg lånte det fra en på skolen.
Åh...
Du skulle skamme dig.
Fortsæt.
'Billions of bilious blue blistering...
barnacles in a thundering typhoon.
It is water.' 'But what on earth...
did you expect it to be?'
- Whiskey.
'Whiskey, by thunder, whiskey.'
'Whiskey? Come now, captain, you can't be serious.''
Det er nok for idag, knægt.
Jeg tænkte om du måske kunne få lidt fri?
Vi kunne tage på en tur.
- Hvilken slags tur? - En cykelferie.
Bare to dage.
Jeg har en vejledning. Jeg har planlagt ruten.
Hvad synes du?
Du kan vist godt lide at planlægge, hva?
'Jeg er ikke bange.
Jeg frygter intet.
Des mere jeg smerter, des mere elsker jeg.
Fare vil kun styrke min kærlighed.
Det vil skærpe den. Det vil krydre den.
Jeg vil være den eneste engel du behøver.
Du vil forlade livet endnu smukkere...
end du kom ind.
Himmelen vil tage dig tilbage se på dig og sige,
'Kun én ting kan skabe en komplet sjæl...
og det er kærlighed.'
- Hej. - Hej.
- Lad mig lige. - Hej.
Ved du hvad du vil have?
- Hm... - Hvad vil du have?
- Bare bestil. Jeg tager det samme som dig.
OK.
Hm...
To frankfurtere, to kartoffelsalater...
og to øl, tak.
- Tak. - Tak.
- Jeg håber din mor var tilfreds.
Tak.
Hun syntes maden smagte dejligt.
Kom så.
Lad mig vise dig hvor vi skal hen.
Det er fint, knægt.
Jeg ønsker ikke at vide det.
- Hvad laver du?
Jeg skriver et digt. Om dig.
- Må jeg høre det? - Det er ikke færdigt.
En dag læser jeg det for dig.
- Morgen, Hendrick. - Godmorgen, Hr. Berg.
- Du er i lokale 306. - Tak.
- Er alt okay, Michael? - Alt er fint.
- Skynd dig. Du ved hvordan hun er.
Ses senere.
Held og lykke.
Alle rejser sig.
Sid ned.
Den anklagede, tak.
De kommer.
- Hej. - Hej.
- Hvad sagde hun? - Godmorgen, de damer.
Byd velkommen til jeres nye klassekammerater.
Behandl dem med respekt.
- Sid ned. - Hej.
- Jeg hedder Sophie. - Michael.
Odyssen.
Tag jeres bøger frem.
Alle tror Homers emne er hjemkomst.
Faktisk er Odyssen, en bog om en rejse.
Hjem er et sted man drømmer om.
Berg, undskyld hvis jeg forstyrrer, men...
det er meningen vi skal studere Homer, ikke Sophie.
- Det er skønt, er det ikke? - Skønt.
Det bliver en herlig sommer.
- Hvorfor går du så tidligt? - Det gør han altid.
- Skal du nogen steder hen? - Vi ses imorgen.
Undskyld forsinkelsen.
Det trak ud på skolen.
Jeg har en ny bog.
Damen med den lille hund.
Af Anton Chekhov.
'Snakken gik at et nyt ansigt var dukket op på promenaden,
en dame med en lille hund.'
Schmitz, vent lidt.
Jeg har læst evalueringerne om dig.
Hver eneste. Fremragende indsats.
Du får job på kontoret.
Du er blevet forfremmet. Tillykke.
- Yee-haw. - Uh.
Lad os komme afsted.
Kom nu. Michael, vi smutter.
Kom så.
Kom så, Michael.
Det var meningen at overraske dig på din fødselsdag.
- Kom nu. - Hvad er der galt?
- Det er jeg ked af. Virkelig. - Vi troede du ville kunne li' det.
Vi har øl. Vi skal danse.
Jeg har lovet en anden.
Michael, vær nu sød.
'Here and there the reflection of the stars and the lights,
on the bank quivered and trembled.'
- Åh, knægt, knægt. - Hvad?
- Stop. - Hvad nu?
Ikke noget.
Der er ikke noget.
Du spørger faktisk aldrig.
Du gider aldrig høre hvordan det går mig.
Du siger aldrig noget.
Det er rent faktisk min fødselsdag i dag.
Det er bare min fødselsdag.
Du har aldrig spurgt hvornår jeg har.
- Hvis du vil skændes, knægt... - Jeg vil ikke skændes.
- Hvad er der galt med dig?
Hvad rager det dig?
Det er altid på dine betingelser. Alt.
Vi gør hvad du vil. Det er altid hvad du vil.
- Mine venner havde lavet en fest for mig.
Hvorfor er du så her?
Gå til din fest. Er det ikke det du vil?
Mm. Mm.
Det er altid mig der skal undskylde.
Du behøver ikke undskylde. Ingen behøver at undskylde.
Krig og fred, knægt.
Gå nu, tilbage til dine venner.
Er alt okay?
Det er ham.
Godt.
Giv drengen noget at spise.
Jeg tror vi alle vidste du ville komme tilbage til os til sidst.
Hr. Berg? Klokken er 8:00.
Din datter.
Tak.
Julia.
- Har du ventet på mig? - Jeg kom tidligt.
Velkommen tilbage.
Nå, hvad beslutter du dig for?
Det ved jeg ikke.
Jeg er glad for at være i Berlin, tror jeg.
- Har du besøgt din mor? - Ja.
Jeg trængte til at komme væk. Mere var det ikke.
Det blev Paris,
men det kunne have været hvorsomhelst.
Væk fra dine forældre?
Jeg ved godt jeg var vanskelig.
Jeg var ikke altid åben overfor dig.
Jeg er ikke åben overfor nogen.
Jeg vidste du var fjern.
Du ved...
Jeg gik altid ud fra at det var min skyld.
Julia.
Du tager helt fejl!
- Vi ses snart. - Ja.
- Godnat, far. - Godnat.
De af jer der er tilmeldt den særlige seminargruppe,
bliv venligst i lokalet.
Professor Rohl vil være her om et øjeblik.
Tja, vi ser ud til at være en ganske beskeden gruppe.
En beskeden gruppe og en særlig én af slagsen.
Dette bliver uden tvivl et unikt seminar.
Vi starter med...
med en læseliste, mine herrer.
Karl Jaspers...
- Og damer.
...Spørgsmålet om tysk skyld.
Nå, det er her du gemmer dig.
Ja.
Kom ind.
- Du går højt op i arbejdet. - Det ved jeg ikke.
Du er vist en alvorlig dreng.
Sådan er jeg opdraget.
Hvad med dig? Er du seriøs?
Er du sikker på at du vil arbejde i aften?
Jah.
Men jeg gør det altså ikke hver aften.
Ses i morgen.
- Ja. Præcis - Det stemmer.
Du kan vist bruge en hånd.
- Hvorfor alt det politi?
De er bekymrede for demonstranter.
- For eller imod? - Begge.
Wow. Det er et circus.
Alle rejser sig.
Alle fotografer bedes forlade lokalet.
Denne ret er nu sat. Sid venligst ned.
Det første jeg vil gøre er at høre bemærkninger...
fra hver af de anklagedes advokater.
De hævder at der ikke er...
nogen grund til at holde anklagede fængslet...
indtil udgangen af denne retssag.
- Jeg tager disse sager én efter én.
En kuglepen?
- Jeg har en. - Hanna Schmitz.
- Dit navn er Hanna Schmitz? - Ja.
Tal venligt højere?
- Mit navn er Hanna Schmitz. - Tak.
- Du blev født d. 21. oktober 1922?
Ja.
I Hermannstadt.
- Og du er nu 43 år gammel? - Ja.
- Du indgik i SS i 1943? - Ja.
Hvorfor gik du ind i SS?
Du arbejdede...
på en Siemens fabrik dengang?
Ja.
Du var for nyligt blevet tilbudt en forfremmelse.
Hvorfor fortrak du at gå ind i SS?
- Protest. - Jeg omformulerer mit spørgsmål.
Jeg prøver at fastslå...
om hun gik ind i SS frivillig, hm?
Af hendes egen frie vilje.
- Jeg hørte der var jobs. - Fortsæt.
Jeg arbejde hos Siemens...
Da jeg hørte at SS rekrutterede.
Vidste du hvilket arbejde der blev forventet af dig?
De søgte vagter.
- Jeg søgte et job.
Du arbejde først i Auschwitz?
- Ja. - Indtil 1944.
Så blev du flyttet til en mindre lejr nær Kraków?
- Ja. - Er du OK?
- Du hjalp med at flytte fanger... - Jeg har det fint.
...vestpå i vinteren 1944...
i de såkaldte dødmarcher?
- Nå, hvad syntes du? - Det ved jeg ikke.
Det var ikke helt som forventet.
Var det ikke? Hvordan? Hvad forventede du?
Jeg syntes det var spændende.
Spændende? Hvorfor?
Hvorfor syntes du det var spændende?
Fordi det er retfærd.
Samfund tror at de styres af noget der kaldes moral,
med det gør de ikke.
De styres efter noget der kaldes lov.
Du er ikke skyldig i noget...
bare fordi du arbejder i Auschwitz.
Otte tusinde mennesker arbejdede i Auschwitz.
Præcis 19 er blevet dømt,
og kun seks for mord.
For at bevise mord, skal du bevise at det var planlagt.
Sådan er loven.
Spørgsmålet er aldrig om det var forkert,
men om det var lovligt.
Og ikke ifølge vores love, nej.
- Ifølge samtidens love. - Men er det ikke...
- Hvad? ...snævert?
Åh, ja. Loven er snæver.
På den anden side.
Jeg tror folk der dræber andre folk...
ofte ved at det er forkert.
Frøken Schmitz,
genkender du denne bog?
- Ja. - Dele af den...
er blevet læst op i retten.
Den er skrevet af en overlevende,
en fange der overlevede.
Ilana Mather.
Hun var i lejren...
da hun var barn ikke sandt?
- Sammen med hendes mor. - Ja.
I bogen,
Beskriver hun en udvælgelsesprocess.
Ved udgangen af en måned arbejde,
hver måned,
60 fanger blev udvalgt.
Udvalgt til at blive sendt fra...
satelit-lejren tilbage til Auschwitz.
Det er korrekt, er det ikke?
Jo, det er korrekt.
Og, indtil videre,
har hver eneste af dine medanklagede...
specifikt nægtet at have deltaget i den proces.
Nu spørger jeg dig.
Deltog du i det?
Ja.
Så du hjalp med at udvælge?
- Ja. - Det indrømmer du?
Så sig mig,
hvordan foregik denne udvælgelse?
Der var seks vagter,
så vi besluttede os for at vælge ti hver.
Sådan gjorde vi det hver måned.
Vi valgte alle ti.
Deltog dine medanklagede i denne process?
Det gjorde vi alle.
Selvom de har nægtet det?
At sige 'vi,' 'vi alle'...
er nemmere end at sige 'jeg,' 'jeg alene,'
er det ikke, frøken Schmitz?
Forstod du ikke...
at du sendte disse kvinder i døden?
Men der kom nye,
nye kvinder ankom hele tiden.
Så... de gamle måtte gøre plads...
til de nye.
- Jeg er ikke sikker på du forstår...
Vi havde ikke beholde dem alle.
- Der var ikke plads. - Nej.
Men det jeg siger...
Lad mig omformulere.
For at skabe plads, udvalgte du kvinder og sagde,
'Du, du og du skal sendes tilbage og dræbes.'
Jamen, hvad ville du have gjort?
Skulle jeg aldrig have søgt arbejde hos Siemens?
Frk. Mather, de er klar til dig nu.
Gå, gå. Gå, gå, gå.
- Hvor er Michael? - Aner det ikke.
I din bog, beskriver du udvælgelsesprocessen.
Ja.
Du blev tvunget til at arbjde og så,
du du ikke længere var til gavn for dem,
så sendte de dig tilbage til Auschwitz for at blive dræbt.
Er der folk tilstede her der traf disse valg?
Ja.
Du bliver nødt til at identificere dem. Kan du venligst udpege dem?
Hende.
Og hende.
Hende.
Og hende.
Hende.
Og hende.
Tak. Fortsæt venligst.
Hver af disse vagter ville vælge...
et vist antal kvinder.
Hanna Schmitz valgte anderledes.
Hvordan anderledes?
Hun havde favoritter.
Piger, mest unge.
Vi lagde alle sammen mærke til det.
Hun gav dem mad og et sted at sove.
Om aftenen,
Bad hun... bad hun dem komme ind til hende.
Og vi troede alle...
Du kan vel forestille dig hvad vi troede.
Og så fandt vi ud af at hun fik dem til at...
disse kvinder til at læse for hende.
De læste for hende.
Først, troede vi at denne vagt,
var mere human...
...mere følsom,
Mere menneskelig, mere flink.
Ofte, valgte hun de svage, de syge.
Dem udvalgte hun.
Hun nærmest beskyttede dem.
Men så skilte hun sig af med dem.
Er det venligere?
Jeg vil nu gerne gå videre til marchen.
Som jeg forstod det, blev du og din...
datter marcheret i mange måneder.
I vinteren 1944, var vores lejr lukket.
Vi fik at vide vi skulle videre.
Men planen skiftede fra dag til dag.
Kvinder døde omkring os i sneen.
Halvdelen af os døde i marchen. Min datter skriver i bogen,
'Ikke så meget en dødsmarch, mere en dødsgallop.'
Fortæl os venligst om natten i kirken.
Den nat, troede vi vi var heldige...
fordi vi havde tag over vores hoveder.
Fortsæt.
Vi var nået til en landsby.
Som sædvanligt, tog vagterne de bedste...
logier. De tog præstens hus.
Men de lod os sove i kirken.
Der var et bombeangreb midt om natten.
Kirken blev ramt.
Først, kunne vi kun høre ilden.
Det var i kirketårnet.
Så kunne vi se brændende bjælker...
...og de begyndte at bryde igennem gulvet.
Alle skyndte sig...
...hen til dørene.
Men dørene var blevet låst udefra.
Brændte kirken ned? Kom ingen og åbnede dørene?
Er det korrekt?
Ingen.
Selvom i alle brændte ihjel?
Hvor mange folk blev der dræbt?
Alle blev dræbt.
Men du overlevede?
Tak.
Jeg vil gerne takke dig for at komme til vores land idag...
for at vidne.
Jeg ved ikke. Jeg ved ikke hvad vi laver her mere.
Gør du ikke?
Du siger vi skal tænke som advokater,
men der er noget... kvalmende ved dette.
- Hvordan?
Dette skete ikke mod tyskerne.
Det skete mod jøderne.
- Hvad er det vi prøver? - Vi prøver at forstå.
Seks kvinder låste 300 jøder inde i en kirke...
og lod dem brænde.
Hvad er der at forstå?
Fortæl mig. Jeg spørger. Hvad er der at forstå?
Til at begynde med troede jeg på denne sag.
Jeg syntes den var fantastisk.
Nu synes jeg bare det er... det er en afledning.
Ja? Afledning fra hvad?
Du vælger seks kvinder, du sætter dem for retten,
du siger, 'Disse var de onde,
disse var de skyldige.'
En af vidnerne skrev tilfældigvis en bog.
Derfor er de for retten og ingen andre.
Ved du hvor mange lejre der var i Europa?
Folk kører rundt i hvor meget alle vidste?
Hvem vidste det? Hvad vidste de? Alle vidste det.
Vores forældre, vores lærere. Dette er ikke spørgsmålet.
Spørgsmålet er, 'Hvordan lod du dette ske?'
Bedre, 'Hvorfor slog du ikke...
dig selv ihjel da du fandt ud af det?'
Tusinder. Så mange var der. Der var tusinder af lejre.
Alle vidste det.
Se på den kvinde.
- Hvilken kvinde?
Kvinden du altid stirrer på.
Beklager, men det gør du.
Jeg ved ikke hvilken kvinde du mener.
Ved du hvad jeg ville gøre?
Tage pistolen i hånden, og skyde hende selv.
Skyde dem alle.
Hvorfor låste i ikke dørene op?
Jeg har spurgt jer alle, og jeg får ingen svar.
To af ofrene er i denne retssal.
De fortjener et svar.
Dette er SS-rapporten. I har alle en kopi.
Rapporten der blev skrevet,
godkendt og signeret af jer alle...
umiddelbart efter begivenheden. I den skrevne rapport,
Påstår i alle at i ikke engang kendte...
til branden efter det var sket.
Men det er ikke sandt, er det?
Er det?
Det passer ikke.
- Jeg forstår ikke hvad du spørger om.
Det første jeg spørger om...
- er hvorfor i ikke låste dørene op?
Simpelt.
Af den simple årsag.
- Vi kunne ikke. - Hvorfor kunne i ikke?
Vi var vagter.
Vores opgave var at bevogte fangerne.
Vi kunne ikke bare lade dem flygte.
Okay. Og hvis de flygtede, ville i få skylden,
i ville blive anklaget, måske endda blive henrettet?
- Nej. - Nå, hvad så?
Hvis vi havde åbnet dørene, ville der have opstået kaos.
Hvordan kunne vi have genoprettet orden?
Det skete så hurtigt. Det sneede. Bomberne.
Flammerne... Der var flammer...
i hele landsbyen.
Så begyndte skrigene, og blev værre og værre.
Hvis de alle var faret ud,
vi kunne ikke bare lade dem flygte.
Det kunne vi ikke. Vi havde ansvaret for dem.
Så du vidste hvad der foregik?
Du vidste det? Du traf et valg.
Du lod dem dø,
frem for at risikere at de flygtede.
De øvrige anklagede har lavet en anklage imod dig.
Har du hørt denne anklage?
De siger at du bestemte.
Det er ikke sandt.
Jeg var... Jeg var bare en af vagterne.
- Hun bestemte. - Det gjorde hun.
- Selvfølgelig gjorde hun det. - Skrev du rapporten?
Nej. Nej. Vi diskuterede alle om hvad vi skulle sige.
Vi skrev det sammen.
Hun skrev rapporten. Hun bestemte.
- Er det sandt? - Nej.
- Jo, du gjorde. - Er det ikke ligegyldigt?
- Hun skrev den. - Jeg vil have en prøve...
- af din håndskrift. - Min...
- Min håndskrift? - Ja. Jeg vil have fastlagt...
- hvem der skrev rapporten.
Jeg kan ikke se at det er passende.
- Der er gået 20 år.
Tag hendes papir. Tråd frem for retten.
- Sammenligne 20 år gammel håndskrift?
Træd frem for retten.
Jeg vil ikke undermineres i min egen retssal.
Undskyld...
Jeg vil hellere høre på dig.
Det behøves ikke.
Jeg skrev rapporten.
Ti venligst stille.
Ro nu.
Du har pjækket.
Jeg har noget information.
Omkring en af de anklagede.
- Noget de ikke indrømmer.
Hvilken information?
Jeg behøver ikke at sige det.
Det står helt klart. Du har et moralsk...
ansvar for at afsløre det for retten.
Informationen er tilfældigvis til fordel for den anklagede.
Det kan hjælpe hendes sag.
Det kan endda påvirke udfaldet,
særligt straffen.
- Virkelig? - Der er et problem.
Den anklagede selv er opsat på at...
holde denne information hemmelig.
- Vent lige lidt, tak. - Undskyld.
Hvad er hendes grunde?
Hun skammer sig.
Skammer sig over hvad?
- Har du talt med hende? - Selvfølgelig ikke.
Hvorfor 'selvfølgelig ikke?'
Det kan jeg ikke.
Det kan jeg ikke gøre.
Jeg kan ikke tale med hende.
Det vi føler er ikke vigtigt. Men særdeles uvigtigt.
Det eneste spørgsmål er hvad vi gør.
Hvis folk som dig ikke lærer...
hvad der skete for folk som mig,
hvad fanden er så formålet med noget?
Schmitz?
Du har en besøgende.
Ro på, tak.
Gertrud Ballow.
Andreas Michael Springer.
Michael Berg.
Walter Sherman.
Tiden er udløbet.
Kommer du ind?
Du tog din tid.
Hvad er der?
Hvor skal du hen?
Undskyld.
Jeg sover alene.
Det varer et øjeblik.
- Nazi. - Nazi-hore.
Nazi.
Ro i retten. Ro i retten.
Alle rejser sig.
Retten finder følgende anklagede skyldige
Rita Beckhart, Caroline Steinhoff.
Regina Kroit, Angela Zeva...
and Andrea Lumen...
for sammen at hjælpe og deltage i mord...
i 300 tilfælde.
Retten finder anklagede
Hanna Schmitz skyldig i mord i 300 tilfælde.
Retten dømmer de anklagede således:
Rita Beckhart, Caroline Steinhoff.
Regina Kroit, Angela Zeva og Andrea Lumen...
til hver at afsone en fængselsdom...
på fire år og tre måneder.
Hanna Schmitz,
i lyset af dine indrømmelser og din specielle rolle,
er du i en særlig kategori.
Retten dømmer anklagede
Schmitz, til fængsel på livstid.
Hvor skal vi hen?
Jeg har sagt jeg siger det når vi ankommer.
- Du sagde du elsker overraskelser.
Det gør jeg også.
Hun er vokset, er hun ikke?
Det ved jeg ikke. Det er så længe siden
jeg har set hende, Michael. Hvordan skulle jeg kunne se det?
Det er min skyld.
Vi skulle ikke være kommet uanmeldt.
Far flytter ind i sit eget hus.
Mor, jeg er ked af at jeg har dårlige nyheder.
Julia ved det. Vi har allerede fortalt hende det.
Gertrud og jeg, skal skilles.
Du kommer ikke til din fars...
begravelse, men du kommer for det?
Det er ikke let for mig at besøge denne by.
- Var du virkelig så ulykkelig? - Det er ikke det jeg siger.
- Det er ikke det jeg mener. - Hvad så?
Du skal ikke bekymre dig for Gertrud.
Jeg passer på hende.
Hun er i forvejen statsanklager,
så hun tjener meget mere end jeg gør.
Michael...
...jeg bekymrer mig ikke for Gertrud.
Jeg bekymrer mig for dig.
'Sing to me of the Man, Muse
The man of twists and turns
Driven time and again off course
Once he had plundered the hallowed heights of Troy'
215, post.
217, post.
220, post.
1219.66215.
Nummer?
Åben den.
Tester, tester.
En, to, tre. Tester, tester.
Odyssen af Homer.
'Sing to me of the Man, Muse
The man of twists and turns
Driven time and again off course
Once he had plundered...
the hallowed heights of Troy...'
'...to the house of death. But they held fast in place,
hoping that others might still come.
Shades of famous heroes,
men who died in the old days...
and ghosts of an even older age.
I long to see.'
'Come, sheathe your sword, let's go to bed together.
Mount my bed and mix in the magic work of love.
We'll breed deep trust between us.'
'Not for all the world, not until...
you consent to swear, goddess,
a blinding oath you'll never...
plot some new intrigue to harm me.'
'Straightaway, she began...
to swear the oath that I required.
Never, she would never do me harm.
And when she'd finished then, at last.
I mounted Circes' gorgeous bed.'
'When young Dawn, with her...
rose-red fingers shone once more,
they yoked their pair again,
and out through the gates and echoing colonnade,
they whipped the team to a run and on they flew,
holding nothing back, and the princes...
reached the wheatlands...'
'...those purebred stallions...
...as the sun sank...'
'...is my beginning.'
'Truly, and I have to confess, I am jealous.
It's true, till now...'
'Perfectly astonishing.
I've always said it was all tricks,
but he went to sleep under my very eyes.'
'He lifted a large newspaper from the table...
and began stamping his feet...
and flourishing the newspaper...
to drive Gregor back into his room.'...
'Zhivago... even a cake,
rather like a Baba au Rhum known as a Zhivago bun.
At one time you only had to say...
to your sleigh driver in Moscow,
'Zhivago's.' And, rather as if you had said...'
'Damen med den lille hund af Anton Chekhov.'
'The talk was that a new face had appeared on the promenade,
a lady with a little dog.
Dmitri Dmitritch Gurov...
had already spent two weeks in Yalta,
so he was bored with it...
and always looking for fresh faces.'
Sitting in the pavilion at Vernet,
he saw a young woman walking on the seafront.
A fair-haired young lady...
of medium height, wearing a beret...'
Jeg vil låne en bog.
Hvilken bog?
Har i Damen med den lille hund?
Hvad er dit navn?
Hanna Schmitz.
Damen med den lille hund.
...Hund.
En, to, tre, fire, fem, seks.
The lady with the little dog.
The...
The.
The. The. The.
The.
- Ingen brev? - Ingen brev. Kvitter.
- Er du Michael Berg? - Ja.
Tak fordi du ringede til mig. Du fik mit brev?
Jeg har det her.
Som sagt, Hanna Schmitz...
er på vej til at blive løsladt snart.
Hanna har været i fængsel i over 20 år.
Hun har ingen famile.
Hun har ingen venner.
Du er hendes eneste kontakt.
Og jeg har hørt du ikke besøger hende.
Nej, det gør jeg ikke.
Når hun kommer ud, får hun brug for et job.
Hun får brug for et sted at bo.
Kan du forestille dig hvor skræmmende...
den moderne verden vil virke for hende.
Mm-hmm.
Jeg har ingen andre at spørge.
Hvis du ikke tager ansvar for hende,
så har Hanna ingen fremtid.
Det er pænt af dig.
Tak fordi du gav mig besked.
- Er du Michael Berg? - Ja.
Jeg er Louisa Brenner. Godmorgen.
- Goddag.
Vi forventede dig tidligere.
Jeg bør nok advare dig, i længe har
Hanna holdt sig selv sammen.
Hun var meget destineret. De sidste...
par år, har hun forandret sig.
Hun har opgivet sig selv.
Jeg følger dig direkte til kantinen.
De er lige blevet færdige med deres frokost.
Bord fire.
Du er blevet voksen, knægt.
Jeg har en ven der er skræder.
Han har et job til dig.
Og jeg har fundet et sted du kan bo.
Det er et fint sted.
Lidt småt, men fint.
- Du vil ku' li' det. - Tak.
Der er forskellige sociale programmer,
kulturelle ting jeg kan tilmelde dig.
Og det offentlige bibliotek er tæt på.
Du læser meget?
Jeg foretrækker at man læser for mig.
Det er slut nu, er det ikke?
Blev du gift?
Ja. Ja, det gjorde jeg.
Vi har en datter.
Jeg ser hende ikke nær så meget som jeg gerne ville.
Jeg ville gerne se meget mere til hende.
Ægteskabet holdte ikke.
Har du brugt tid på at tænke over fortiden?
- Mener du med dig? - Nej.
Nej, jeg mente ikke med mig.
Før retssagen,
Tænkte jeg aldrig over fortiden.
Havde aldrig behov for det.
Nu?
Hvad føler du nu?
Det er ligegyldigt hvad jeg føler.
Det er ligegyldigt hvad jeg synes.
De døde er stadig døde.
Jeg var usikker på hvad du havde lært.
Tja, Jeg har lært, knægt.
Jeg har lært at læse.
Jeg henter dig næste uge, OK?
Det lyder som en god plan.
Vi kan gøre det diskret, eller vi kan gøre det stort.
Diskret.
OK. Diskret.
Diskret.
- Pas på dig selv, knægt. - I lige måde. Vi ses næste uge.
Jeg er kommet for at hente Hanna Schmitz.
Sid ned. Venligst sid ned.
Hun pakkede ikke.
Hun havde ingen planer om at flytte.
'The talk was that a new face...
had appeared on the promenade,
a lady with a little dog.'
Hun efterlod en besked.
En slags testamente.
Jeg læser den del der er tiltænkt dig.
'Der er penge i den gamle blikdåse.
Giv dem til Michael Berg.
Han bør sende dem,
sammen med de 7,000 Mark i banken,
til datteren der overlevede branden.
De er til hende.
Det er op til hende hvad de skal bruges til.
Og hils Michael fra mig.'
- Frk. Mather? - Ja.
- Du er Michael Berg. - Ja.
Jeg havde hørt du ville komme.
- Sid ned. - Tak.
Så sig mig præcis hvad...
får dig til at komme til USA?
Jeg var her allerede.
Jeg var til konference i Boston.
- Du er advokat? - Ja.
Jeg var fascineret af dit brev,
men jeg forstod den vist ikke helt.
- Deltog du ved retssagen? - Ja. For næsten 20 år siden.
Jeg var jurastudent. Jeg husker dig.
Jeg husker din mor meget tydeligt.
Min mor døde i Israel for flere år siden.
Det... gør mig ondt.
Fortsæt, tak.
Måske har du hørt.
Hanna Schmitz døde for nyligt. Hun tog sit eget liv.
Var hun din ven?
En slags ven.
Det er egentlig ret simpel.
Hanna var analfabet...
det meste af hendes liv.
Er det en forklaring på hendes adfærd?
- Nej. - Eller en undskyldning?
Nej. Nej.
Hun lærte sig selv at læse mens hun var i fængsel.
Jeg sendte hende bånd.
Hun havde altid yndet... at blive læst for.
Hvorfor starter du ikke med at være ærlig overfor mig?
Det kunne du i det midste begynde med.
Hvilken slags venskab havde i?
Da jeg var ung, havde jeg en affære med Hanna.
Jeg tror ikke jeg kan hjælpe dig, hr. Berg.
Og...
...selvom jeg kunne, vil jeg ikke.
Jeg var næsten 16 da det startede.
Affæren varede kun en sommer.
Men...
Men hvad?
Jeg forstår.
Og vedkendte Hanna Schmitz...
den effekt hun havde haft på dit liv?
Hun havde gjort lang værre mod andre folk.
Jeg har aldrig fortalt nogen det.
Folk spørger hele tiden hvad jeg lærte i lejrene.
Men lejrene var ikke terapi.
Hvad tror du disse steder var,
universiteter?
Vi var der ikke for at lære.
Disse ting bliver meget klare for en.
Hvad er det du beder om? Tilgivelse til hende?
Eller vil du bare have det bedre med dig selv?
Mit råd? Gå i teatret hvis du vil have luftet følelserne.
Læs nogle bøger.
Gå ikke til lejrene.
Intet kommer ud af lejrene.
Intet.
Det hun ville...
Det hun ville var at give dig hendes penge.
- Jeg har dem med mig. - Til hvad formål?
Som du selv ønsker.
Her.
Da jeg var en lille pige,
havde jeg en blikdåse til mine skatte.
Ikke helt som denne. Den havde cyrilliske bogstaver.
Jeg tog den med til lejren, men den blev stjålet.
- Hvad var der i den? - Sentimentale ting.
En tot hår fra vores hund. Nogle billetter fra en opera...
min far havde taget mig til.
Den blev ikke stjålet for dens indhold.
Men for blikket selv...
det var værdifuldt,
det kunne bruges til meget.
Der er intet jeg kan bruge disse penge til.
Giver jeg dem til noget relateret...
til jødeudryddelsen,
så virker det på mig som...
...som tilgivelse, og det er...
noget jeg hverken er villig til...
- eller i en position til at give. - Jeg tænkte måske...
en organisation der bekæmper analfabetisme.
Fint. Fint.
Ved du om der findes en sådan jødisk organisation?
Det ville forbavse mig hvis der ikke gjorde.
Der er en jødisk organisation for alt.
Ikke at analfabetisme er et særligt jødisk problem.
Undersøg det dog? Send dem pengene.
Skal jeg gøre det i Hannas navn?
Det er op til dig.
Jeg beholder blikdåsen.
Tak.
- Hvor skal vi hen?
Jeg troede du elskede overraskelser.
Det gør jeg også. Jeg elsker overraskelser.
Hanna Schmitz.
Hvem var hun?
Det var det jeg ville fortælle dig.
Det er derfor vi er her.
Så fortæl.
Jeg var 15.
Jeg var på vej hjem fra skole.
Jeg havde det dårligt.
Og en kvinde hjalp mig.
Subtitles by 'ElDorado80' Oversat til dansk af zep